Ja, dette er Sunset Boulevard i Los Angeles i Californien.
Klokken er fem om morgenen.
Drabsafdelingen er rykket ud med pressen lige i hælene.
Et mord er blevet begået i et af de store palæer oppe i 10.000-karreen.
Det læser De om i den sene udgave.
Det kommer også i radioen og fjernsynet, -
- fordi en af de gamle stjerner er indblandet. En af de helt store.
Men før det har været igennem vridemaskinen, -
- før Hollywoods sladderspalter har slået kløerne i det, -
- kunne De måske tænke Dem at høre hele sandheden.
De er i så fald kommet til den rette.
Liget af en ung mand blev fundet i hendes svømmepøl -
- med to skud i ryggen og et i maven. Han var ikke nogen særlig.
Bare en manuskriptforfatter med et par B-film på samvittigheden.
Stakkel! Han havde altid selv ønsket sig en pøl.
Det fik han så også, men han betalte dyrt for det.
Lad os skrue tiden et halvt år tilbage til den dag, hvor det hele begyndte.
Jeg boede i lejlighed ved krydset mellem Franklin og lvar.
Det var svære tider.
Jeg havde ikke arbejdet for noget filmselskab i lang tid.
Der sad jeg så og jappede to nye historier af om ugen.
Men jeg havde mistet taget på det.
Måske var de ikke originale nok. Eller også var de for originale.
Hvorom alting var, kunne jeg ikke få dem solgt.
Ja.
Joseph C. Gillis? Vi kommer efter bilen.
- Hvad for en bil? - 1946 Plymouth, reg. Nr. 40 R 116.
- Hvor er nøglerne? - Hvorfor skulle jeg give jer dem?
De skylder de sidste tre afdrag.
Vi har loven på vores side. Nøglerne.
- Ellers slæber vi den væk. - Bilen er her ikke.
- Såeh? - Min ven har lånt den.
- Han er i Palm Springs. - På rekreation?
- Hvis I ikke tror på mig, så se efter. - Tro på os, når vi siger det her.
Hvis den bil ikke står her i morgen, bryder helvede løs.
Som De dog kan.
Jeg skulle bruge 290 dollars i en fart, ellers ville jeg miste min bil.
Den var hverken i Palm Springs eller i garagen.
Jeg var et skridt foran. Jeg vidste, finansieringsfyrene var på vej.
Derfor gemte jeg den overfor bag ved Rudys skopudserbiks.
Rudy spurgte aldrig til ens økonomi.
Et kig på ens hæle, så vidste han, hvordan det gik.
Paramount havde en historie til gennemlæsning.
Min agent havde afskrevet den, men jeg var i kridthuset hos en af cheferne.
Nu skulle det udnyttes. Han hed Sheldrake.
En producent med mange jern i ilden og et tilsvarende antal mavesår.
Du får fem minutter. Spyt ud.
En ung baseballspiller, lysende talent, har engang medvirket i et røveri, -
- men vil nu på ret køl. Desværre har han nogle hasardspillere på nakken.
- Tvinger de ham til at bomme i finalen? - Der sker noget overraskende til sidst.
- Titlen? - "Højt spil". I har synopsen.
Find ud af, hvad konsulenterne siger til "Højt spil".
Twentieth Century Fox er vilde med den, -
- men Zanuck vil have Tyrone Power til at spille hovedrollen.
I har et bedre valg. Alan Ladd. Ladd trænger til et stilskift.
Der er masser af udendørsoptagelser, så I kan skyde den for under en million.
Bill Demarest kan spille træneren, der engang fik bolden i hovedet.
Jeg har lavet et kort sammendrag af "Højt spil".
- Tak. - Men glem det hellere.
- Det er skrevet af sult. - Ingen rolle til Ladd?
Det er et opkog af noget temmelig middelmådigt.
Vil De ikke hilse på forfatteren? Mr. Gillis, det er miss Kramer.
Mit navn er Betty Schaefer. Gid, jeg kunne gemme mig i et sort hul med det.
- Kan jeg ikke være behjælpelig? - Beklager, men historien er dårlig.
- Kedelig og banal. - De er måske mere til Dostojevskij?
En film skal have et budskab.
Historien er ikke nok længere. De havde afvist "Borte med blæsten"!
Næ, det var mig. Jeg sagde: "Hvem gider se en borgerkrigsfilm?"
Jeg brød mig måske ikke om den, fordi jeg troede, De havde talent.
- For tiden handler det om at overleve. - Derfor støver De en gammel traver af?
Hov, nu lyder De som en af de newyorkeranmeldere.
- Tak, miss Kramer... Schaefer. - Farvel.
Næste gang skriver jeg "De nøgne og de døde" til Dem.
Nå, så fik Zanuck sin baseballfilm.
Jeg ved godt, det ikke er oscarmateriale.
Er det noget for Betty Hutton?
- Nej. - Vent.
Hvis nu det var et pigehold med et par sangnumre, -
- kunne det blive en musical: "En kvindes kamp på grønsværen."
Jeg er altså ikke i humør til vitser. Jeg har brug for et job.
- Beklager. - Omskrivninger, hvad som helst.
Beklager.
Mr. Sheldrake, kan jeg så ikke låne 300 dollars af Dem?
Gillis...
Sidste år lod jeg mig overtale til at købe en ranch, så jeg tog et banklån.
I år måtte jeg belåne ranchen for at betale min livsforsikring...
Jeg kørte ned til hovedkvarteret. Det kalder vi Schwabs Apotek og Kiosk.
Det var kontor, kaffestue og venteværelse på én gang.
Her ventede man på den store chance.
Jeg skaffede nogle mønter og ringede rundt for at klage min nød.
Min agent var der selvfølgelig ikke.
Så ringede jeg til Artie Green. Flink fyr. Instruktørassistent.
Han kunne låne mig 20, men det var ikke nok.
Så talte jeg med et par jasigere hos Metro. Mig sagde de nej til.
Endelig fandt jeg min charlatan af en agent.
Var han ude at fikse mig et job?
Næ, han knoklede skam på golfbanen i Bel Air.
Selvfølgelig kunne jeg låne dig 300, men jeg gør det ikke.
- Nej? - Jeg er ikke kun din agent.
- Jeg er din ven. - Er du det?
De store klassikere er skrevet på tom mave.
Du skal ikke spilde dit talent på at gå på natklub.
Jamen de vil tage min bil. Det bliver som at undvære benene.
Herligt. Så bliver du nødt til at sætte dig ned og skrive.
Jeg har ikke bestilt andet! Jeg skal bruge 300.
Kære ven, jeg tror, du har brug for en anden agent.
Jeg gennemgik mine muligheder. De var lig nul.
Jeg havde ikke det, der skulle til.
Jeg besluttede mig for at opgive Hollywood-drømmen.
Hvis jeg pantsatte alt mit bras, kunne jeg få til billetten hjem til Ohio.
Til mit elendigt betalte job på den lokale aftenavis.
Hvis det altså stadig var ledigt. Tilbage til kollegernes skadefryd.
I skulle selv prøve lykken i Hollywood, hvis I tror, I er så...
Jeg var havnet i indkørslen til en stor, forfalden palævilla.
Der mødte mig et herligt syn.
En stor, tom garage. Sikke et spild af plads.
Det ideelle sted at gemme en eftersøgt bil.
I garagen stod også en enorm bil af udenlandsk fabrikat.
Den må have været meget tørstig.
Pladerne var fra 1932. Det var sikkert der, ejerne var flyttet.
Jeg kunne ikke tage hjem, så længe de blodhunde var efter mig.
Jeg ville rykke ind hos Artie, indtil jeg kunne tage bussen til Ohio.
I Dayton ville jeg sende de ågerkarle et kort om, hvor vognen var.
Huset var en stor, hvid elefant.
Den slags, gale filmfolk byggede i de gale 20'ere.
Forsømte huse ser bedrøvede ud. Det her var helt til rotterne.
Ligesom hende den gamle i "Store forventninger".
Miss Haversham i sin jordslåede brudekjole og sit forrevne slør, -
- der bebrejdede hele verden sit elendige liv.
De der, hvorfor kommer De først nu?
Hvorfor har De ladet mig vente så længe?
Herind.
- Jeg satte min bil i garagen, fordi... - Ind med Dem.
- Jeg må hellere tage min bil... - Tør fødderne af.
Ind med Dem.
- De er ikke klædt på til lejligheden. - Hvad er lejligheden?
Vis ham op, Max.
Op ad trappen. Fruen venter.
På mig? Javel.
Vil De have hjælp med kisten, så sig til.
Denne vej.
Herind.
Jeg har lagt ham foran pejsen. Han elskede at rage op i ilden.
- Vi begraver ham i haven. Må man det? - Aner det ikke.
Kisten skal være hvid og foret med hvid eller cyklamenfarvet atlask.
Eller en skrap rød. Lad os slå gækken løs.
Hvor meget? Og skru nu ikke prisen op, bare fordi jeg er rig.
De forveksler mig med en anden. Jeg er punkteret.
Jeg satte bilen i garagen midlertidigt. Jeg troede, huset stod tomt.
- Det gør det ikke. Forsvind. - Om forladelse.
Det gør mig ondt med Deres ven. Men rød er nok ikke lige farven.
- Jeg kender Dem da. - Forsvind, ellers tilkalder jeg min butler.
Norma Desmond. De var en stor stumfilmsstjerne.
Jeg er stor. Det var filmene, der blev for små.
- Nå, det er dét, der er i vejen. - Det er ude med filmindustrien.
Engang havde den alverdens øjne på sig.
Men det var ikke nok. De ville også have ørerne.
Derfor åbnede de deres store munde, og ud kom snak, snak, snak!
Og derfor sælger de nu popcorn i biografen. Brug dem som ørepropper.
De store genier i deres kontorer.
De knuste idolerne! Fairbanks, Gilbert, Valentino!
- Nu domineres lærredet af nullerter. - Ja, jeg er kun manuskriptforfatter.
Og du skriver ord, ord og flere ord. Din løkke af ord har kværket filmen.
Mikrofonen opfanger den sidste rallen, og den opsvulmede tunge er i farver!
- Tys, De vækker aben. - Forsvind! Max.
Næste gang husker jeg autografbogen eller en klat cement til Deres fodaftryk.
- Jeg er på vej. - Øjeblik. De er forfatter, siger De?
- Hvorfor? - Er De eller ej?
- Det står der i min fagforeningsbog. - Og De har skrevet film?
- Jeps. Skal jeg remse dem op for Dem? - Jeg vil spørge Dem om noget. Kom.
Den sidste var om tørken i Oklahoma.
Men på lærredet kom handlingen til at udspille sig på en torpedobåd.
Hyggeligt, hvad?
- Vinden piber i orglet. Det må ud. - Hvad med at lære det en bedre melodi?
Unge mand, hvor mange sider er et filmmanuskript på nu om dage?
Er det Anders And eller Jeanne d'Arc?
Det er en storfilm. Jeg har skrevet på den i årevis.
- Her er nok til seks storfilm. - "Salome". DeMille skal instruere.
- DeMille? - Vi har lavet mange film sammen.
- Og De skal spille Salome. - Hvem ellers?
- Vil De til at gøre comeback? - Nej! Jeg vender tilbage.
Tilbage til de mange millioner, der aldrig har tilgivet, at jeg forlod filmen.
- Javel. - Salome... Sikke en kvinde.
Sikke en rolle. Prinsessen, der forelsker sig i en hellig mand.
Hun danser de syv slørs dans. Han afviser hende, -
- så hun forlanger hans hoved på et guldfad. Hun kysser hans døde læber.
- Den går rent ind i Pomona. - Den går rent ind alle vegne.
- Læs scenen, inden hun får ham dræbt. - Pas på, jeg ikke stjæler Deres historie.
Læs det nu bare.
Kom med noget at drikke. Sid ned. Er her lys nok?
- Jeg har gode øjne. - Sid ned, sagde jeg.
Jeg havde ingen presserende aftaler. Kun med finansieringsfyrene.
Og hun ville give en drink, så hvorfor ikke?
Det er altid interessant, hvor dårligt en dårlig forfatter kan skrive.
Det her overgik alt.
Hvad mon en grafolog ville få ud af hendes barnlige kragetæer?
Max kom med champagne og kaviar.
Jeg fandt senere ud af, at Max var den eneste anden i spøgelsespalæet.
Jeg fandt ud af en del om ham.
Hun sad spændt som en fjeder og røg af den særeste cigaretholder.
Blikket bag de mørke briller udfordrede mig til at håne manuskriptet.
Eller anglede hun hovmodigt efter min anerkendelse?
Det betød alverden for hende.
Der var lagt op til hygge.
Med hende nervevraget, Max og en død abe ovenpå -
- og så vinden, der peb i orglet indimellem.
Tragikomikken afløste uhyggen, -
- da den rigtige fyr kom med barnekisten.
Det var omgærdet af andagt.
Han må have været en vigtig chimpanse.
Måske var han King Kongs oldebarn.
Klokken nærmede sig 11, og jeg følte mig kvalm -
- af den søde champagne og det blæver, jeg sad og læste.
Et latterligt sammensurium af melodramatiske intriger.
Men langsomt formede der sig en intrige i mit eget hoved.
- Nå? - Det er fascinerende.
Naturligvis.
Til tider gentager De Dem selv, men De er jo heller ikke professionel.
- Det er skrevet med mit hjerteblod. - Utvivlsomt.
Og derfor er det stor kunst.
- Men der mangler lidt mere dialog. - Hvorfor det?
- Mine øjne udtrykker alt. - Det skal skæres ned.
- Det må ikke slagtes! - Nej da.
Men De skulle tage at finde en, der kunne redigere lidt i det.
Men hvem kan jeg stole på?
Hvad stjernetegn er De født i? Hvad måned?
- 21. december. - Skytte. Skytter kan man stole på.
- Tak. - De skal gøre det.
Jeg? Beklager, jeg har lige afleveret et manus og er i gang med et nyt.
Jeg er ligeglad.
Jeg tager 500 om ugen.
De skal nok blive rigt belønnet.
- Jeg tager resten med hjem. - Det forlader ikke huset.
- Læs det her. - Klokken er mange.
- Er De gift, mr...? - Gillis. Ungkarl.
- Hvor bor De henne? - Alto Nido-ejendommen i Hollywood.
Og Deres bil er i stykker?
- Så bliv dog her. - Jeg kommer tilbage i morgen tidlig.
Pjat. Jeg har værelset oven på garagen. Max viser Dem derhen.
Max!
Jeg var helt stolt af min taktik.
Hun bed på krogen uden tøven.
Nu var min bil i sikkerhed, mens jeg lappede manuset sammen.
Og der var sikkert masser af penge i det.
- Værelset har stået hen i lang tid. - Luksus er det ikke, men for én nat...
- Jeg redte sengen i eftermiddags. - Hvorfra vidste De, jeg skulle sove her?
Badeværelset er der. Jeg har lagt håndklæder, sæbe og tandbørste derind.
Hun er noget for sig, hende Norma Desmond.
Hun var den største. Det er De for ung til at kunne huske.
På én uge fik hun 17.000 fanbreve.
Mænd bestak frisøren for at få en lok af hendes hår.
En maraharaja rejste helt fra Indien for at få en af hendes silkestrømper.
Senere kvalte han sig selv med den.
Jeg kørte søreme ind ad en interessant indkørsel.
Det gjorde De. Godnat.
Han havde vist også kuk i låget.
Måske efter et slagtilfælde.
Hele stedet virkede faktisk lammet.
Ude af trit med resten af verden gik det ganske stille i opløsning.
Der var en tennisbane eller rettere genfærdet af en.
Med nedslidte striber og et net, der hang.
Hun havde selvfølgelig også en pøl. Hvem havde ikke det dengang?
Der svømmede Mabel Normand og John Gilbert for 10.000 midnætter siden.
Og Vilma Banky og Rod La Rocque.
Nu var den tom... Eller var den?
Der skete også andre ting og sager: Abens sidste rejse.
Udført med stor alvor.
Nærmest som var det hendes eneste barn, hun stedte til hvile.
Var hendes liv virkelig så tomt?
Det var alt sammen meget sælsomt, men det skulle blive endnu værre.
Den nat drømte jeg vilde drømme. Om en orgelbokser.
Jeg kunne ikke se hans ansigt, men orglet var indhyllet i sort.
En abe dansede for håndører.
Da jeg lukkede øjnene op, var musikken der stadig.
Hvor var jeg?
Nå ja, i det tomme værelse oven på hendes garage.
Men det var ikke længere tomt. Jeg havde haft besøg.
Mine ejendele var blevet hentet. Mine bøger, skrivemaskinen og mit tøj.
Hvad foregik der?
Du der, Max! Hvorfor er alle mine ejendele her?
Jeg taler til dig! Mit tøj og mine sager er oppe i værelset.
Ja, jeg har selv hentet dem.
- Såeh? - Har jeg da glemt noget?
- Hvem fik dig til det? - Det gjorde jeg.
Hvorfor hidser De Dem op? Stop, Max.
Det er da en god idé, nu vi skal arbejde sammen.
Vi aftalte ikke, at jeg skulle flytte ind.
- De vil kunne lide det her. - Jeg har mit eget sted.
De er tre måneder bagud med huslejen. Men det har jeg taget mig af.
Så træk det fra mit honorar.
Lad os nu ikke være smålige.
- Pak mr. Gillis' sager ud. - Det er gjort, frue.
- Pak dem igen! Jeg bliver ikke. - Bestem Dem dog.
Vil De have jobbet eller ej?
Jeg ville have jobbet, pengene, og jeg ville væk i en fart.
Hvis jeg kridtede skoene, kunne jeg blive færdig på et par uger.
Men det var ikke spor nemt at få hoved og hale på hendes hallucinationer.
Det gjorde det ikke bedre, at hun var over mig som en høg.
Sæt, jeg nu gjorde hendes dyrebare fantasifoster fortræd.
- Hvad er det? - Jeg har kasseret en scene.
- Hvilken en? - Slavemarkedet. Vi klipper væk fra...
- Klipper De væk fra mig? - De gider ikke se Dem i alle scenerne.
Hvorfor skriver de så stadig fanbreve og tigger om at få et billede af mig?
Fordi de vil se mig. Mig, Norma Desmond.
- Tag den med igen. - Javel.
Jeg bøjede mig.
Råber man ad en søvngænger, falder han og brækker halsen.
Præcis. Hun gik stadig i søvne på tinderne af fordums storhed.
Splittergal, når det drejede sig om sit alter ego på lærredet.
Den store Norma Desmond.
Det var et under, hun ikke blev kvalt i et hus så fuld af Norma Desmond'er.
Flere og atter flere Norma Desmond'er.
Det var ikke kun arbejde.
Tre gange om ugen hejste Max billedet fra Nevadas handelskammer op.
Og så så vi film der midt i stuen.
Det foretrak hun frem for at gå ud.
I virkeligheden var hun bange for verden udenfor.
Bange for, at den ville minde hende om, at tiden var gået.
Det var stumfilm, og Max betjente fremviseren.
Heldigvis. Så slap vi for hans akkompagnement på orglet.
Hun sad tæt ved siden af indhyllet i en tung blomsterparfume.
Så langtfra min yndlingsduft.
Det hændte, at hun greb min arm og glemte, at hun var min arbejdsgiver.
Pludselig var hun en fan, der sad og beundrede skuespilleren på lærredet.
Jeg behøver næppe sige, hvem stjernen var.
Vi så kun hendes film. Hun ville ikke se andet.
KAST BORT DETTE MARERIDT, DER KNUGER MIT HJERTE...
Den er stadig lige vidunderlig. Helt uden replikker.
Vi havde ikke brug for replikker. Vi havde ansigter.
Der findes ikke ansigter som det der længere. Det skulle da lige være Garbo.
De tåber til producenter, de fjolser. Har de da ikke øjne i hovedet?
Kan De ikke kende en ægte stjerne? Bare vent, jeg kommer igen!
Nogle gange var der bridgeaften.
De fik 1/20 cent pr. Point. Jeg fik halvdelen af hendes gevinst.
Engang beløb det sig til 70 cent, og det var de eneste penge, jeg fik.
Hun spillede med gamle kolleger, De måske erindrer fra stumfilmen.
For mig var de hendes vokskabinet.
- En ruder. - En hjerter.
- En spar. - Pas.
- Tre uden trumf. - Pas.
- Vær sød at tømme askebægeret, Joe.
- De fik besøg. - Jeg er her ikke.
Det sagde jeg også. Men de har fundet bilen og slæber den væk.
Joe, må vi godt få askebægeret tilbage?
- Har De tid? - Ikke nu.
- De tager min bil. - Nu har jeg glemt, hvad der er spillet.
- Jeg skal bruge penge nu. - Kan De ikke vente?
- Nej. - Nu beder jeg Dem!
- Nå, hvor brænder det? - Jeg har mistet min bil.
Jeg troede, det gjaldt liv eller død.
Det gør det. Det er kun derfor, jeg arbejder som Deres "neger".
Pjat. Vi har nok i én bil.
Og ikke sådan en nymodens en lavet af pap. Næ, en Isotta Fraschini.
Har De hørt om dem? Håndlavet. Den kostede mig 28.000 $ .
Max hev kareten ned af blokkene og pudsede den.
Så kørte vi rundt i bakkerne over Sunset.
Indtrækket var af leopardskind, og der var et forgyldt samtaleanlæg.
- Sikke en rædsom skjorte. - Hvad er der galt med den?
Lkke noget, hvis man er tankpasser. Og jeg er led og ked af den habit.
Max, hvor ligger byens bedste herretøjsforretning?
Jeg vil ikke have noget tøj af Dem.
Tillad mig dog den morskab. Jeg vil bare have, De ser pæn ud.
Og skal De tygge tyggegummi?
Der er intet som blå flannel til en mand. Den her, enkeltradet.
En overfrakke. Hvad har De i kameluld?
- Smoking? - Nej tak.
Jo. Kjole og hvidt, og, hvis ikke De passer på, en jaket.
- Kjole og hvidt er latterligt. - Til nytårsaften. Har De smokinger?
Denne vej, frue.
Den er i kameluld, men mærk lige vikunjaen her.
- Den er godt nok dyrere. - Kamelulden er fin.
Når nu damen betaler, kan De da lige så godt tage vikunjaen.
Sidst i december kom regnen.
Det væltede ned. Overdrevet ligesom alt andet i Californien.
Det fossede ned igennem taget i mit værelse oven på garagen.
Hun fik Max til at flytte mig over i huset. Jeg var ikke meget for det.
Kun i det værelse kunne jeg være mig selv.
Nå, men det var bedre end at sove i regnfrakke og galocher.
- Hvis værelse er det? - Ægtemandens.
Eller rettere ægtemændene. Fruen har været gift tre gange.
Er det der, man kan se Catalina fra? Bare ikke i dag.
Hvorfor kan døren ikke låses?
Ingen af dørene kan låses her i huset.
Hvorfor ikke?
Det er på doktorens anbefaling.
Fruen er lidt melankolsk anlagt.
Der har været en række selvmordsforsøg.
Sovepiller og barberblade er bandlyst.
Vi har lukket for gassen i fruens værelse.
Er det på grund af karrieren? Hun får da stadig fanbreve.
Kig ikke for nøje på poststemplerne.
Er det dig, der sender dem, Max?
Jeg presser Deres smoking. De har vel ikke glemt fruens nytårsfest?
Nej. Jeg går ud fra, hele vokskabinettet kommer.
Det ved jeg ikke. Fruen har selv stået for arrangementet.
Der var hendes værelse. Atlask og flæser overalt.
Sengen var som en forgyldt robåd.
De ideelle kulisser til en stumfilmsdronning. Den stakkel.
Hun vinkede stadig stolt til optoget, der for længst var passeret.
Til nytårsfesten opdagede jeg hendes sande følelser for mig.
Jeg idiot havde ikke anet uråd.
Det var en sørgelig og pinlig åbenbaring.
Joe!
Du ser guddommelig ud. Snur rundt.
Kom nu. Perfekt! Flotte skuldre og så den linje der.
Lad dig ikke narre af vattet. Jeg er altid gået til selskab i min blå habit.
Den nål er tarvelig. Du skal have en stor, flot perle.
Jeg nægter at gå med ørenringe.
- En drink. - Hvad med de andre?
Max, champagne.
Pas på, det er glat. Jeg har fået det bonet.
Skål for os. Engang var her trægulv, men jeg skiftede det ud.
Som Valentino sagde: "Der er intet som fliser til en tango." Kom.
- Ikke på samme gulv som Valentino. - Lad mig føre.
- Lad være med at bøje dig væk. - Den der dims kilder.
Gør den?
- Hvornår kommer de andre? - Hvem?
- De andre gæster. - Denne aften deler vi ikke med nogen.
I aften er der kun dig og mig. Hold mig tæt ind til dig.
Skal vi ikke smadre glas på Max' isse ved midnatstid?
- Du morer dig nok. - Lidt.
En time slæbte sig af sted.
Jeg følte mig fanget ligesom cigaretten i hendes fingerholder.
Næste år bliver henrivende. Hvor skal vi have det sjovt.
Jeg fylder pølen op eller åbner mit hus i Malibu. Så får du hele havet.
Når vores film er færdig, køber jeg en båd til dig, og så sejler vi til Hawaii...
- Du skal ikke købe mere til mig. - Pjat. Den skulle du have haft senere.
Nej, du har købt nok til mig.
Klap dog i. Jeg er rig. Meget rigere end de nye opkomlinge.
Jeg har en million dollars. Jeg ejer tre ejendomme i byen.
Jeg har en oliekilde, der bare pumper og pumper olie ud.
- Vi kan købe lige, hvad vi vil. - Hold så op med at sige "vi"!
- Hvad er der? - Hvorfor tager du mig bare for givet?
Vil du virkelig vide det?
Er det ikke faldet dig ind, at der måske er en pige, jeg er helt vild med?
Hvem? En eller anden statist?
Jeg er ikke den rette. De vil have Valentino, en rigmand med poloponyer.
Du prøver på at sige, at jeg ikke må elske dig... Sig det.
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle hen. Jeg måtte bare væk.
Jeg ville være sammen med jævnaldrende og høre folk more sig.
Artie Green. Han holdt garanteret abegilde sådan en nytårsaften.
Arbejdsløse forfattere, komponister uden forlæggere.
Skuespillerinder, der var så unge, at de stadig troede på casting-fyrene.
En flok unge, der blæste på det hele, bare de var sammen i dyndet.
Hollywood er hård ved os ingen svømmepøl
meget lidt tøj med lidt skillinger la'r vi os nøj'.
Hej, Joe.
Hej med dig.
Joe Gillis!
Hvor har du gemt det flotte fjæs? Jeg havde nær fået dig efterlyst.
Hils på Joe Gillis, den berømte forfatter, uransmugler og voldsmorder.
- Hit med frakken. Du bliver vel? - Det var meningen.
Så hit med den. Er det mink?
Kors i skuret, hvem har du lånt den af? Adolphe Menjou?
- Næsten. - Du er ikke blevet smugler, vel?
- Hvor er baren? - Kom.
- God fest. - Jeg holder byens bedste gilder.
Små slag. Der er kun afsat tre drinks pr. Statist.
Må jeg blive hængende, Artie? I et par uger, mener jeg.
Sofaen er faktisk ledig.
Piccoloen tager din bagage. Bare check ind her.
Goddag, mr. Gillis. Betty Schaefer fra Sheldrakes kontor.
Nå ja, "Højt spil".
- Hun er mit livs lys. Hvad foregår der? - Hun er fan af mine litterære forsøg.
- Endnu et såret geni. - Må jeg lige låne telefonen?
Må jeg låne den bagefter?
De glemte den her.
- Jeg håbede, jeg ville møde Dem igen. - For at få kniven i min ryg tilbage?
Af ren bondeanger læste jeg Deres gamle manuser. "Vinduet"...
- "Mørke vinduer". Syntes De om den? - Næ, kun seks sider.
Der lægger De et flashback ind... Skal vi gå væk fra larmen?
Regnbueværelset.
- Sofaen måtte du få, ikke pigen. - Vi snakker fag.
Der er et par linjer af min fiktion, som De nedlod Dem til at holde af.
Flashbackscenen, hvor hun fortæller om det at være skolelærer.
- Sådan en lærer havde jeg engang. - Derfor er det måske så gribende.
- Hvem gider se noget gribende? - Hold da op. De har fat i noget der.
- Skal jeg skrive nu? - Jeg har nogle ideer.
Det har jeg også. Det er nytårsaften. Lad os more os.
Hvordan? Skal vi folde nogle papirbåde og sejle om kap?
- Eller tænde for bruseren? - Eller indtage køkkenet.
Er De sulten?
Efter 12 år i den burmesiske jungle hungrer jeg, lady Agatha.
Jeg hungrer efter en hvid skulder. Tørster efter dine kølige læber.
Så er telefonen ledig.
Vi må stå imod, Phillip. Du er stadig i uniform.
Og desuden er telefonen ledig nu.
- Jeg er angst for at miste dig. - Nej, jeg henter mere gyselig punch.
- Venter du på mig? - Med hjertebanken.
Så smukt livet dog kan være.
Max, du må gøre mig en tjeneste.
Jeg kan ikke snakke nu.
Jo, du kan. Pak mit gamle tøj og min skrivemaskine.
- Jeg får nogen til at hente det. - Beklager, doktoren er her.
Doktoren?
Fruen fandt Deres barbermaskine og skar pulsårerne over.
Hvad? Max!
Jeg fik opskriften.
Opløs to pakker hostepastiller i lunken vindruesaft...
Joe!
Godt nytår.
- Hvordan har hun det? - Hun ligger deroppe.
De må ikke spæne op. Musikerne må ikke ane uråd.
Gå din vej.
- Det var da noget fjollet noget at gøre. - Det var tåbeligt at falde for dig.
Jeg kan se det for mig. "Stjerne vrages af ukendt forfatter og begår selvmord."
Store stjerner er stolte mennesker.
Gå din vej. Pil hen til din lille veninde.
Det var noget, jeg fandt på, fordi det hele var ved at køre af sporet.
Jeg ville ikke såre dig. Du har behandlet mig godt.
Som den eneste i denne elendige by.
Så sig tak og gå!
Lkke før du lover at opføre dig fornuftigt.
Jeg gør det igen. Jeg gør det igen.
Godt nytår, Norma.
Godt nytår, elskede.
- Hallo. - Er det Crest View 51733?
De må undskylde ulejligheden, men jeg skal tale med mr. Gillis.
- Han er her ikke. - Hvor kan jeg få fat i ham?
- Måske er der andre, der ved det. - Ingen her i huset kan hjælpe Dem.
Vær venlig ikke at ringe mere.
Max!
Hvem var det, Max?
Bare nogen, der ville vide, om vi havde fundet en hund.
Vores nummer må ligne hundefangerens.
Vent. Kør bilen frem og kør over til Paramount med manuset.
- Aflever det til mr. DeMille personligt. - Javel.
- Sender du det over til deMille? - Dette er dagen.
Min astrolog har sammenlignet deMilles og mit horoskop.
- Har hun læst manuset? - Løve og Skorpion.
Mars passerer snart Jupiter. I dag indtræffer konjunktionen.
Vend dig om og lad mig tørre dig.
- Astrologi kan ikke sælge et manus. - Det er mig selv, jeg sælger.
- DeMille kaldte mig sin største stjerne. - Hvornår var det nu, det var, Norma?
Nuvel, det er et par år siden. Men jeg har aldrig set bedre ud.
Og ved du hvorfor? Fordi jeg aldrig har været så lykkelig som nu.
Nogle dage efter skulle vi hjem til en af voksfigurerne og spille bridge.
Hun havde for længst lært mig at spille bridge og danse tango -
- og vælge den rette vin til fisk.
Idioten har glemt at fylde mit cigaretetui op.
- Værsgo. - De får mig bare til at hoste.
Hold ind ved Schwabs. Jeg køber nogle til dig.
Du er en skat.
SCHWABS APOTEK OG KIOSK
Giv mig en pakke af de der tyrkiske cigaretter... Abdulla.
Hænderne op, ellers vanker der.
- Artie. Godaften, miss Schaefer. - Forlader du bare rosset uden videre?
Jeg måtte tage mig af en syg ven.
En fra de finere kredse med en ticarats-nyresten?
- Hvor går De og gemmer Dem? - Jeg gemmer mig ikke.
Jeg har ringet rundt, og endelig fik jeg et Crest View-nummer af udlejeren.
Men der var der en med accent, der vrissede, at de ikke kendte Dem.
- Hvad ville De sige til mig? - Sheldrake kan godt lide lærer-vinklen.
- "Mørke vinduer". Han tror på den. - Fint, hvor er pengene?
Hvor er historien? Jeg fyldte lidt på, men der skal arbejdes på den.
Jeg har 20 sider og en god mandefigur.
Fyld action på, så der er arbejde til mig.
- Klap nu i. Lad os skrive på... - Aldrig mere på forventet efterbevilling.
- Den er så godt som solgt. - Jeg skriver ikke mere.
- Mr. Gillis, kommer De? - Lige straks.
Du er i lommen på et fremmed styre. Se lige de manchetknapper...